Така задача призначена для розрахунку індексу цін на товари та рівня інфляції. Індекс споживчих цін розраховується за методологією, яка застосовується в усіх країнах з розвиненою економікою. Розрахунок виконується на основі фіксованого набору основних споживчих товарів і послуг, складеного за даними фактичного споживання в сім’ях. Такий індекс є найбільш поширеним показником рівня інфляції і називається «індекс інфляції», або «індекс вартості життя». Він вимірює змінну вартість фіксованого набору товарів і послуг протягом визначеного часу (наприклад, року), що відбувається виключно за рахунок зміни цін. Задача обстеження споживчих цін інформаційно пов’язана із задачею обстеження умов життя домогосподарств і з комплексами електронного оброблення інформації по статистиці торгівлі.
Вхідна інформація. Збирання даних і формування бази даних для розв’язання задачі обстеження споживчих цін відбувається в кілька етапів.
На першому етапі відбувається формування складу споживчого кошика. Вибір товарів і послуг за зміною цін, щодо яких ведеться спостереження для обрахунку індексу, здійснюється на базі даних про витрати сімей, тобто результатів, отриманих під час обстеження домогосподарств. До списку обираються товари та послуги за принципом пріоритетності їх споживання в сім’ях, представництва в групі товарів аналогічного призначення і споживчих якостей та оцінювання їх наявності в торговій мережі. Ці дані формуються на підставі інформації з КЕОІ по статистиці торгівлі (на підставі ф. 1-торг «Звіт про товарообіг» термінова, місячна). У зв’язку з тим, що показники бюджетних обстежень про витрати сімей на непродовольчі товари та послуги наведено по укрупнених групах, для розрахунку структури витрат на окремі товари, що входять до них, використовуються показники структури товарообігу та обсягу платних послуг у відповідному періоді. Для спостереження за зміною цін на товари та послуги в поточному році їх відбір здійснюється за показниками про фактичні обсяги споживання сімей за попередній рік. Сформований в такий спосіб «базисний» споживчий кошик є незмінним для щомісячних розрахунків індексів, як в цілому по Україні, так і по реґіонах, протягом усього року. Список товарів і послуг включає близько 300 найменувань по товарах та 80 — по послугах. Це товари і послуги, вартість яких має найбільшу питому вагу в структурі споживання сімей. На підставі цих даних формується файл-довідник «Перелік товарів і товарних груп для проведення спостережень за цінами».
На другому етапі здійснюється формування списку місць обстеження.
Для збирання інформації відібрано 29 міст країни, зокрема: усі обласні міста Київ, Сімферополь, Севастополь, Бровари, Біла Церква та Ірпінь. Населення цих міст становить 45 % населення України. Місцями реєстрації цін є підприємства торгівлі та послуг, комерційні кіоски, неформальні ринки та ін. На підставі цих даних формується довідник місць обстеження споживчих цін.
На третьому етапі відбувається збирання даних щодо споживчих цін. Для реєстрації інформації використовується документ «Бланк реєстрації цін на споживчі товари (послуги)». У бланк реєстрації заносяться: назва товару, його код, назва і точна адреса місця реєстрації, детальна характеристика товару, підприємство-виробник та країна-імпортер.
До нормативно-довідкової інформації належать: довідник споживчих товарів, довідник реґіонів (територій), довідник підприємств торгівлі (місць обстеження), довідник одиниць виміру, структура загального товарообігу, структура роздрібного товарообігу, структура товарообігу ресторанного господарства.
Вихідна інформація — це вихідні форми, які формуються як на реґіональному, так і на державному рівнях у вигляді збірників. Міське управління статистики по Києву видає збірник «Київ у цифрах». За розв’язання задачі формуються окремі таблиці по роздрібній торгівлі (бланк А), по ринку (бланк Б), зведені таблиці (бланк А + + Б) і таблиця «Розрахунок індексу цін на споживчі товари». Вихідні таблиці містять таку інформацію: код і назва товару, середня ціна попереднього місяця, середня ціна поточного місяця, індекс ціни.
Розрахунок індексу цін на споживчі товари з підсумком, що зростає, з початку року на реґіональному рівні проводиться в розрізі кожного району, при цьому враховується питома вага кожного району (чисельність населення). Вихідні таблиці містять таку інформацію: код і назва товару, обсяг у цінах грудня, індекс цін січня до грудня, обсяг у цінах січня, обсяг у цінах лютого, індекс цін лютого до січня, до грудня і т. д. та індекс і обсяг попереднього року до поточного.
На реґіональному рівні здійснюється формування вихідних документів розрахунку роздрібних цін на споживчі товари, включаючи ресторанне господарство. Результати розрахунків подаються у вигляді таблиць.
Результати розрахунків державного рівня передаються в Міністерство праці та соціального захисту для розрахунку споживчого кошика.
Порядок збирання та оброблення даних спостереження здійснюється за допомогою опитування відібраних для обстеження торговельних місць і підприємств, що надають послуги, економістами по відділу статистики цін, які є штатними працівниками реґіональних управлінь статистики. Реєстрація цін проводиться з 10 до 25 числа кожного місяця. За вибору конкретного виду товару за зазначеним у списку найменуванням реєстратор орієнтується на споживчий попит населення.
Оброблення матеріалів обстеження здійснюється на реґіональному і на державному рівнях. Розрахунок індексу за кожним із 300 найменувань товарів і послуг виконується на реґіональному рівні й засобами електронного зв’язку передаються в Держкомстат України. Одержані з реґіонів індивідуальні індекси цін на товари і послуги зважуються на питому вагу відповідного товару в споживчому кошику й аґреґуються у зведений індекс по кожному реґіону, де проводиться реєстрація.
Вагами для розрахунку національного індексу споживчих цін є показник загальної суми грошових витрат міського населення в кожному реґіоні, який розраховується шляхом множення чисельності міського населення на величину середньодушових грошових витрат за даними обстеження сімейних бюджетів:
Zr = Kr ? GVr,
де Zr — загальна сума грошових витрат у реґіоні;
Kr — чисельність населення реґіону;
GVr — величина середньодушових витрат населення в заданому реґіоні.
Для розрахунку національного індексу споживчих цін в Україні (індексу інфляції) використовується формула Ласпейреса у варіанті, в якому для розрахунку зведеного індексу передбачається використання індивідуальних індексів щодо попереднього місяця, а не щодо базисного безпосередньо. Розрахований за цією формулою зведений індекс характеризує відношення вартості споживчого кошика товарів і послуг у цінах звітного періоду до його вартості у цінах базисного періоду:
Цей алгоритм застосовується для розрахунку національного та реґіонального індексів споживчих цін для характеристики рівнів інфляції.
Інформаційна технологія розрахунків зводиться до збирання інформації та формування бази даних на реґіональному рівні. Вона включає такі етапи:
1. Формування довідника товарів, що складають споживчий кошик на підставі інформації з бази даних обстеження умов життя домогосподарств (на державному рівні);
2. Передавання інформації засобами електронної пошти на реґіональний рівень;
3. Формування переліку реґіонів, що підлягають обстеженню (на державному рівні);
4. Передавання засобами електронної пошти на реґіональний рівень;
5. Формування переліку місць обстеження (на реґіональному рівні);
6. Формування даних щодо обсягу товарообігу (на державному рівні) (відділ статистики торгівлі);
7. Передавання інформації засобами електронної пошти на реґіональний рівень;
8. Збирання та введення інформації з документів «Бланк реєстрації цін на споживчі товари (послуги)».
Підтримка інформаційної бази відбувається з використанням у відділі цін програм «Товари» та «Послуги». Програму розроблено з орієнтацією на використання СКБД. Підтримка інформаційної бази про товари відбувається окремо по торговельних точках (бланк А) та окремо по неорганізованій торгівлі (бланк Б). Аналогічні задачі розв’язуються в разі дослідження цін на промислові товари та цін у будівництві.
У рамках комплексів «Промисловість (ціни)» та «Будівництво» вхідною інформацією є документи: «Звіт про ціни виробників промислової продукції», (щомісячний) та «Звіт про ціни придбання матеріалів у будівництві» (щомісячний).